En tupp gal
Gud Oden, kom!
Jag vill sätta dig till tjänst.
Gud Fader, Son och den Helge And med hela sin änglaskara-
-bevara oss för djävulens snara.
Gud låte oss ske i dag varken last, skam eller skada.
Det är fredag, vår Herre Kristi pinas dag.
Gud hjälpe, man kliver ihjäl dem där ute i mörkret.
Så, så, din stackare.
Lev nu ditt fattiga liv så visst som Gud låter oss alla leva. Ja.
Var har du hållit hus i natt egentligen?
Du kunde åtminstone passa mjölkningen.
Jag fick flänga omkring ensam med mina arma ben. Så du ser ut! Vad är det?
Inget annat än det vanliga - att oäkta ungar går med oäkta liv.
Du kan gärna ha det. Som du bär dig åt.
Spottar och fräser som en vildkatt fast du borde tacka Gud.
Att få stanna på en gård som den här, som barn i huset-
-fast du är och förblir en risunge. Mjölken står i farstun!
-Du får rida till kyrkan med ljusen. -Jag? Skulle inte Karin rida dit?
-Karin är inte frisk. -Hon sover bara bort ottesången.
Hon har nog feber, hon är het i huden.
-Nog brann hon på dansen i natt. -Håll truten!
Min dotter kliver inte i dina skitna fotspår. Om hon är rosen, är du törnen.
Du har alltid stuckit och pinats! Vi borde rätteligen köra dig på porten.
Herren välsigne vårt dagliga bröd. Amen.
Var är Karin? Skulle inte hon till ottesången med Marialjusen?
-Karin mår inte bra i dag. -Inte var hon då sjuk igår kväll.
Hon sover för gärna på morgnarna.
-Hon måtte väl kunna rida till kyrkan. -Frida får rida med ljusen.
En ungmö ska föra ljusen till kyrkan.
Du är så angelägen om tukt och plikt när det gäller Karin.
Du är aldrig så vek och blöt som när det gäller henne.
-Hon är det enda barn jag fått behålla. -Så mycket angelägnare hennes fostran.
Jag hade onda drömmar i natt.
Du skulle inte späka dig så hårt på kvällarna.
-Skicka nu Ingeri att väcka Karin. -Jag går själv.
Gå då. Sätt fart på den sjusoverskan.
Ingeri får lägga matsäck åt Karin. Vetekakor, ost och kött från fårbogen.
-Är du sjuk, Karin? -Inte sjuk, bara sömnig.
Får jag morgonbiten på sängen?
Far hälsar att du genast ska rida till kyrkan med Marialjusen.
Om du är dålig får Frida fara. Annars måste du rida.
Då vill jag ha den gula silkessärken. Annars rider jag inte.
Du bär dig åt som en riktig barnunge.
Om jag hade svarat mina föräldrar i den tonen, hade jag fått ris och fasta.
Ge mig ris och sätt mig på fasta - lingon på brödet i stället för smör.
Du vet att jag inte kan vara hård mot dig fast jag borde.
Du skrattar, du. Far är ond. En vacker dag står jag där med skammen.
Ta fram den gula silkessärken och söndagskjolen, så blir jag glad.
Så blir du glad, och så blir far glad. Jag ska rida så värdigt till kyrkan.
Blacken ska lyfta hovarna så sedligt som gick han i ett pilgrimståg-
-och jag ska varken se åt höger eller åt vänster, bara rakt fram-
-och tänka på ljusen, på den heliga Guds moder.
De vita strumporna också, mor. Och de blå skorna med pärlorna på.
Skrattar
Nej, så ja, det är inte vardagssärken det här inte!
15 jungfrur sömmade på den.
Lugna dig nu.
Så.
Var det verkligen 15 stycken på en gång?
Så ja. Sätt dig nu här så ska jag kamma dig.
Aj.
-Aj! -Så ja.
Nej, jag vill ha det utslaget. Nu när jag har de fina kläderna.
Om du får din vilja fram, gör du djävulen så stor förnöjelse-
-så helgonen straffar dig.
Varför talar du så mycket om djävulen? Aldrig gör far det.
Djävulen är oskuldens förförare.
Han strävar efter att förgöra allt gott i sin begynnelse.
Men jag läser alltid mina böner, mor.
Vem dansade du med i dansen igår?
Jag dansade med honom, med honom, med honom...
-Varför ville du veta det? -Jag drömde så styggt i natt.
Vad drömde du, mor?
Jag skulle också vilja drömma - stora, underbara drömmar!
Men aldrig händer det mig.
Nu mor, kjolarna - den blå och den ljusa med guldtrådarna.
Hårdare! Du måste dra hårdare, annars pöser det inte som det ska.
-Du har glömt halsspännet. -Spännet får du spara till söndagen.
Du skymmer ljuset för mig.
Din far. Nu är han ond.
Är du sjuk? Jag tyckte mor sa nånting om det.
Ser jag sjuk ut? Så blek och så tärd och så sjuk.
Är det skick och fason att sova över sol?
Jag ska be mäster Erik om förlåtelse för att jag inte hann till ottesången.
Mor var sjuk, ska jag säga, och Frida var sjuk och väckte mig inte-
-och ljusen var inte stöpta. Och Blacken var inte skodd.
Skrattar
Nu rider jag till fjälls med denna stygga mön-
-och säger att sådan doter vill jag inte ha.
Sätt henne i berget i sju år så hon blir spak.
Sen kommer jag och hämtar henne - kanske.
Låt Ingeri följa med till kyrkan. Hon kommer aldrig ut från gården.
Det är synd och skam att man har så lång väg till kyrkan.
Du behöver förstås biktstolen på närmre håll.
Ska den säga, som fick fly ur landet för att klara livhanken.
-Jag har nog hört hans historia. -Vackert, vackert.
Flygande fågel får något, sittande får bara döden.
Jag har sett kvinnor och kyrkor. Kyrkorna var höga som himlen.
Och stora - inte av trä utan av kalk och sten.
Med fönster i alla regnbågens färger.
Du får följa med till kyrkan, Ingeri. Far har lovat.
Sätt fart på påkarna. Annars kommer ni inte till kyrkan förrän i kväll.
Skynda dig då, Ingeri.
Drick lite varmt öl. Du har inte fått något i magen.
Ge det åt Ingeri. Hon ska följa med.
-När blev det bestämt? -Det bestämde far nu.
En avskedskyss kunde du väl ändå unna mig.
Herren Krist signe ditt unga liv.
Knytet med ostkakan och de tjocka ljusen är till mäster Erik från mig.
Hälsa och säg att det är för det där han vet.
Fem pater noster och 15 aven ska han läsa.
Sjunger Jag vet så dejlig en apelgård
En jungfru med dygder så rara
Som spunnet guld är hennes hår
Som himlen ögonen klara
De strömma de rinna så fröjdeligt
Allt under de gröna lider
I vårens tider
Karin sjunger Den lille fågel han flyger högt Och väderet blåser i vingen
Det är så ont med liten makt
Mot höga berg att springa
De strömma de rinna så fröjdeligt Allt under det gröna lider
I vårens tider
-Har du ont av barnet? -Du får väl se själv hur lätt det blir.
Då är jag gift till lås och nycklar och heder och husfrudöme.
Du får se hur det går med hedern när en man tar dig runt midjan.
Då måste vi vara gifta.
-Om nån lägger omkull dig i en buske? -Då slår jag mig fri.
Men han är starkare.
Ottesången är snart över. Pryd vägen i stället för att blekna i kyrkan.
-Jag ska till kyrkan med Marialjusen. -Du är klädd för den heliga modern.
-Som en brud för sin brudgum. -Det är för det vackra vädrets skull.
Inte för att jag skulle möta dig.
-Tack för stunden igår kväll. -Jag hade ingen stund med dig.
Han skrattar
-Vad är det? -Jag såg er igår kväll.
Jag ville fråga honom om det inte fanns nån utväg för dig och barnet.
Han svarade väl att om du bjöd honom din mun, så fanns det hjälp.
Snyftar Du log mot honom och du dansade vid hans hand.
Jag dansade med alla som räckte mig handen.
-Förlåt att jag slog dig. -Du ska inte be mig om förlåtelse.
Kraxar
Vi vänder om och rider hem! Jag kan rida med ljusen.
-Det skulle far och mor inte tycka om. -Skogen är så svart! Jag orkar inte!
Gråter
Gråt inte så vilt. Du kan skada barnet.
-Är småjungfrurna rädda för skogen? -Inte jag. Jag rider till kyrkan.
Får hon vänta i din stuga tills jag kommer tillbaka? - Här är åt er båda.
Du trodde väl inte att jag tänkte slå dig en gång till?
-Är du i barnsnöd? -Det är värre än så.
Kom, jag har hjälp.
Gå och sätt dig. Det var längesedan någon satt hos mig i högsätet.
-Vad heter du? -Nuförtiden har jag inget namn.
Han skrattar
Det är ett tyst och ensamt ställe.
-Du har väl långt till grannas? -Jag hör och ser vad jag vill...
Hör vad människan viskar i lönndom...
...och ser vad hon tror att ingen ser.
Du kan höra själv, om du vill som jag. Hör bara.
Hovslag
-Vad är det som dånar där ute? -Tre döda män red mot norr.
Skrattar
Det var längesen en kvinna gjorde det trångt för mig här i sätet.
Här har du bot för din vånda
Här har du bot för ditt ve
Blod hör upp att strömma
Stanna fisk i loppet
Örn i skyn
Här är kraften
Du har blotat. Du har offrat till Ode.
Jag kände genast igen dig när du kom. Jag kände igen dig på ögat-
-på munnen, på händerna. Men du är rädd.
Det ska du inte vara. Jag ska ge dig styrka.
Korpen kraxar
Gnäggning
Viskar
Psst!
Mungiga
-Vilken lustig giga. -Den har jag ärvt efter min far.
Han ärvde den efter sin far.
Får jag titta på den?
-Vad är ni för ena egentligen? -Tre fader- och moderlösa bröder.
-Vem tar hand om er, då? -Vi vallar i skogen, sover på tuvan.
Mor gjorde i ordning matsäck innan jag for.
Min bror säger att... Elaka människor har skurit tungan ur hans hals.
Men jag förstår hans tal. Han säger att endast om ni gör oss sällskap...
-...kan vi ta emot en sådan gåva. -Jag måste till kyrkan med Marialjus.
-Till ottesången? -Till ottesången hinner jag inte.
Då är det ju inte så bråttom. Och om mor la i ordning matsäck-
-vill hon väl att ni ska äta den.
Min bror säger att det finns en glänta i skogen om ni värdigas rida dit.
Skratt
O, Jesus, Gud faders son, du är det levande bröd som från himmelen kom.
Gör mig värdig att få kroppens bröd, bevara min själ från evärdelig död.
Obegripligt tal
-Min bror undrar var ni har er gård. -Öster om berget och väster om skogen.
Den är så stor att bara den som pressar nacken hårt mot ryggen kan se tinnarna.
-Ni kanske är kungadotter? -Far bär silkeströja och gyllene hjälm.
Hans spjut blixtrar som guld i solen. Mors nyckelknippa är så tung-
Skrattar -att en lillpiga följer henne med nycklarna på en kudde!
Ni är kanske tre kungasöner som skogsfrun fått i sitt bann?
Och getterna är kanske både björnar och vargar som hon bytt skepnad på.
Obegripligt tal
Min bror säger att stolts jungfrun har så vita händer.
Det är för att kungadöttrar varken behöver tvätta eller elda.
Skrattar
Min bror säger att stolts jungfrun har så fager hals.
Det har kungadöttrar för att guldet ska lysa så mycket fagrare.
Min bror säger att stolts jungfrun har så smal midja.
Du får dela den här, så hjälps vi åt.
Men du har kanske ingen kniv?
Det liknar Simon i Snollstas märkning.
Jag är på väg till kyrkan - med Marialjusen.
Karin skriker
Han stönar
Flämtar
Kvider och gråter
Stanna och vakta getterna. Gör som jag säger, annars vet du hur det blir!
Kräkljud
En uggla hoar
Har ni nånting att säga, så stig fram.
Vi har inget annat att säga än att kvällen är kall och vägen lång.
-Var kommer ni ifrån? -Norr ifrån - från Västernol.
-Hur har vintern varit där uppe? -Svår - och soten har härjat hårt.
Folk ligger sjuka av hunger och korna står på knäna i båsena.
Ja, jag har hört att ni har haft en knäböjarvinter.
-Vart är ni på väg, då? -Vi tänkte söka arbete söder över.
Ni kan sova i stugan. Vi får frost till natten.
-God afton. -God afton.
-Husbonden bjöd oss stiga in. -Sätt er där tills han kommer.
De där skorna har inte varit med om lite, de.
En dag kan börja aldrig så bra, det blir bara elände innan kvällen ändå.
Sällan såg man väl en morgon så grann och lovande som den i morse.
Solen sken så man glömde all sin svarta vinternöd.
Benen ville dansa av fröjd.
Men innan kvällen låg hon död.
Självaste majdrottningen red ut i solen, men hon kom inte tillbaka.
O, Jesus, Gud faders son-
-du är det levande bröd som från himmelen kom.
Gör mig värdig att få kroppens bröd och bevara min själ-
-för evärdelig död. Amen.
-Blev ni färdiga? -I norr är allt gödslat och plöjt.
Min far sa alltid att man ska göda leran tjockt och sanden tunt.
-Ha överseende med min bror. -Har han det ofta så?
Bara när vi svultit länge.
Gnid tinningarna med salt och ättika, och lägg ett varmt lock på magen.
Det behövs inte. Ju mindre man bryr sig om det, desto fortare går det över.
Det lär väl bli arbete här på gården också.
Men det kan vi tala om i morgon.
Ni kan gärna låta elden brinna i natt. Det blir bittert kallt.
God natt.
Kom nu. Men, kom nu.
-God natt. -God natt.
Du läser väl dina böner, fast ingen håller reda på dig?
Ja, ja, din stackare. Men Herren Gud är barmhärtig.
Mer barmhärtig än du tror. Läs dem ordentligt nu i kväll-
-och glöm inte sen heller.
Ser du hur röken darrar där uppe i takhålet?
Som om hon jämrade sig och var rädd.
Ändå ska hon bara ut i luften. Där ute har hon hela rymden att tumla runt i.
Men det vet hon inte.
Därför hukar hon och darrar här inne i sotet under takåsen.
På samma sätt är det med människan.
Hon darrar och ängslas som ett löv i stormen-
-för det hon vet och för det hon inte vet.
Du...
Du ska över en smal spång-
-så smal att du inte vet hur du ska sätta din fot för att få fäste.
Under dig brusar en älv.
Den är svart, och den vill ta dig.
Men du kommer oskadd över.
Det ligger en dal framför dig-
-så djup att du inte kan se hennes botten.
Händer sträcker sig efter dig, men de når dig inte.
Sist ska du stå framför ett berg av fasa.
Det sprutar eld som en ugn och vid dess fot öppnar sig ett hiskeligt svalg.
Alla slags färger flammar där, koppar och järn, blå vitriol och gul svavel.
Det blänker och blixtrar om lågorna som fräter på klippblocken-
-och runt omkring hoppar människor, små som myror-
-för detta är den ugn som slukar mördare och våldsmän.
Men i samma ögonblick som du tror dig förlorad ska en hand fatta dig-
-och en arm ska läggas kring dig och du ska föras långt bort-
-där det onda inte längre har nån makt med dig.
Har inte Karin kommit hem i kväll, så kommer hon säkert i morgon.
Lugna dig, Märeta.
Du kan tala om lugn? Du har aldrig talat om annat.
Hur hade det gått med oss om jag hade varit som du-
-och aldrig bekymrat mig, aldrig ängslats, aldrig ropat till Gud?!
Öppna händerna. Märeta, öppna händerna!
-Jag vet att du är orolig för Karin. -Jag har ju bara henne!
-Hon har ju blivit kvar i byn förut. -Jag har bara henne.
Hon är det enda jag har.
Pojken skriker
De slog pojken.
-Jag tyckte pojken skrek. -Det var nog bara ugglan.
Vi har hört henne hela tiden.
Den här silkessärken och det i säcken är det enda vi äger efter vår syster-
-som dog till Kyndelsmäss.
Det är ett kärt minne för oss.
Men nöden har ingen lag, och nu har vi beslutat hembjuda den åt er.
Vi ser att ni är en fru som förstår att sätta värde på vackra saker.
Särken var det käraste vår syster ägde.
Lite trasig och fläckig har den blivit.
Men se såna broderier. Det är säkert nio jungfrurs verk.
En skicklig hand som er kan säkert ställa den i fullgott skick igen.
Jag ska tala med min husbonde-
-om vilken lön som kan vara skälig för en så kostbar klädnad.
Nu får ni se till att komma till ro...ni också.
Gråter
Vad är det, Märeta?
Vallarna bjöd mig att få köpa den.
Det är Karins.
Det är blod på den.
-Vad tänker du göra? -Sätta järnslån för stugdörren.
Det är redan gjort.
Du tar väl drängarna med dig?
Var försiktig!
Dörren knarrar
Berätta vad du vet.
Döda mig först. Jag har större skuld än de.
Jag ville det. Ända sen jag blev med barn har jag hatat henne.
Samma dag som jag bad om det gjorde han det.
Det var han och jag, inte vallarna.
De var besatta av honom. De kastade sig över henne och vräkte omkull henne-
-och de höll henne... och så tog de henne.
-Du såg det? -Jag stod i skogen och såg det.
Och jag ville det!
Jag hade tagit en sten för att kasta på dem, men jag släppte den.
Och när det var över så slog de ihjäl henne med en påk.
Jag såg det också!
Börja elda upp i bastun. Jag ska hämta björkris.
Du får hämta slaktkniven åt mig.
Snarkningar
En tupp gal
Vrålar av smärta
Stönar av smärta
Nej!
Gud nåde mig för det jag gjort.
Vi måste ta reda på Karin.
Kraxar
Jag älskade henne för mycket, Töre.
När jag såg att hon vände sig mer mot dig än mot mig började jag hata dig.
-Det är jag som bär skulden! -Inte ensam. Gud allena känner skulden.
Gråter
Du ser det. Gud, du ser det!
Det oskyldiga barnets död och min hämnd.
Du tillät det!
Jag förstår dig inte.
Ändå ber jag dig nu om förlåtelse.
Jag vet inget annat sätt att försona mig - med mina egna händer.
Jag vet inget annat sätt att leva.
Jag lovar dig, Gud.
Här vid mitt enda barns döda kropp lovar jag dig-
-att till bot för min synd bygga dig en kyrka.
Här ska jag bygga henne, av kalk och sten.
Och med dessa mina händer.
Vattnet porlar
Sång ...O Herre tag min själ
Och låt mig gå i evig ro
Hos Herren Sebaot